Tato práce je zaměřena na vyjasnění komplikovaného pojmu umění a jeho role ve filosofii Friedricha Nietzscheho. Ústředním motivem je antická tragédie, která ještě nepostrádá dionýský prvek. Nietzsche se prostřednictvím kritiky dosavadních stereotypů klasické filologie snaží poukázat na cestu k restituci kultury a výchovy, která podle něho nesměřuje plodným směrem, nýbrž naopak po všech směrech upadá. Příčinu tohoto stavu spatřuje v potlačení fundamentu tragédie, totiž kultu dionýství. Kořeny, z nichž vzešel tento negativní fenomén, Nietzsche spatřuje v činnosti Sókrata, jenž je podle něho přímo zodpovědný za vítězství apollinského kultu nad dionýským. Práce je s ohledem na strukturu projednávané problematiky umění rozdělena na čtyři části, z nichž každá samostatně vypovídá o jednotlivých údobích, které přímo korespondují s vývojem Nietzschovy práce ve sféře umění a zároveň jsou vzájemně provázány elementem kritičnosti a řeckou symbolikou. První část se zabývá obnovou kultury a vzdělanosti, v níž se porovnává postava umělce s postavou filosofa. Prostřednictvím této komparace jde o vyjádření problému současné společnosti, která vězí v kulturním úpadku. Nietzsche hledá řešení analýzou filologické činnosti spjaté s výchovným elementem. Druhá část pojednává o dvou protikladných kultech - dionýském a apollinském, které se zároveň vzájemně doplňují a tvoří základní principy umění vůbec. Zabývá se významem hudby a naráží se zde na prapodstatu řecké mytologie a vyjadřují se zde zásadní podmínky pro soudy o "kráse a ošklivosti". Ústředním motivem třetí části je problematika Sókratovy práce a jeho kritika jakožto ničitele tragédie. Vyjadřuje se zde rozhořčení nad úpadkem člověka jako takového, jenž se obává naplno využít své schopnosti a z pohodlnosti své osobní potřeby ztotožní s potřebami "veřejnosti". Čtvrtá část pojednává o inspiraci pro Nietzschovu ranou tvorbu - totiž o filosofii Arthura Schopenhauera, kterou tvoří především koncepce světa jako vůle a představy, v níž Nietzsche hledal inspiraci podstatnou část svého profesního života. Především však tato koncepce ovlivnila zásadním způsobem Nietzschův vztah k tragickému umění.
Anotace v angličtině
This work is aimed at clarifying the complicated concept of art and its role in the philosophy of Friedrich Nietzsche. The central theme is an ancient tragedy, which is not still deficient a Dionysian element. Nietzsche, through criticism of the stereotype of classical philology, tries to show the way for restitution of culture and education, which according to him is not directed towards fruitful, but appeard in all directions declined. The cause of this state sees the extinguishment a fundament of tragedy, a Dionys's cult. Roots, from which emerged this negative phenomenon, Nietzsche sees in the activities of Socrates, who, according to him directly responsible for the victory Apollo's cult over Dionys's cult. The work is with regard to the structure of the present problems of art divided into four parts, each of which alone shows the different times, which directly corresponds to the development of Nietzsche's work in the fields of art and they are also interconnected element criticality and Greek symbolism. The first part deals with the renewal of culture and education, in which the artist figure compares with the figure of the philosopher. Through this comparison as an expression of the problem of contenporary society, which lies in the cultural decline. Nietzsche's philological analysis to find solutions to the activities connected with the educational element. The second part deals with the importance of music and are here to fundamental of Greek mythology, and express here are essential conditions for the courts of "beauty and ugliness". The central theme of the third part is the problem of Socrates' work and his criticism of tragedy as a destroyer. Here expresses outrage at the decline of human as well as who is afraid to fully use their abilities and the convenience of their personal needs identify with the needs of "the public". The fourth part discusses the inspiration for the early work of Nietzsche - the philosophy of Arthur Schopenhauer, which consists mainly of the concept of the world as the will and vision, in which Nietzsche sought inspiration for a substantial part of his professional life. Above all, this concept is influenced substantially Nietzsche's relationship to tragic art.
Tato práce je zaměřena na vyjasnění komplikovaného pojmu umění a jeho role ve filosofii Friedricha Nietzscheho. Ústředním motivem je antická tragédie, která ještě nepostrádá dionýský prvek. Nietzsche se prostřednictvím kritiky dosavadních stereotypů klasické filologie snaží poukázat na cestu k restituci kultury a výchovy, která podle něho nesměřuje plodným směrem, nýbrž naopak po všech směrech upadá. Příčinu tohoto stavu spatřuje v potlačení fundamentu tragédie, totiž kultu dionýství. Kořeny, z nichž vzešel tento negativní fenomén, Nietzsche spatřuje v činnosti Sókrata, jenž je podle něho přímo zodpovědný za vítězství apollinského kultu nad dionýským. Práce je s ohledem na strukturu projednávané problematiky umění rozdělena na čtyři části, z nichž každá samostatně vypovídá o jednotlivých údobích, které přímo korespondují s vývojem Nietzschovy práce ve sféře umění a zároveň jsou vzájemně provázány elementem kritičnosti a řeckou symbolikou. První část se zabývá obnovou kultury a vzdělanosti, v níž se porovnává postava umělce s postavou filosofa. Prostřednictvím této komparace jde o vyjádření problému současné společnosti, která vězí v kulturním úpadku. Nietzsche hledá řešení analýzou filologické činnosti spjaté s výchovným elementem. Druhá část pojednává o dvou protikladných kultech - dionýském a apollinském, které se zároveň vzájemně doplňují a tvoří základní principy umění vůbec. Zabývá se významem hudby a naráží se zde na prapodstatu řecké mytologie a vyjadřují se zde zásadní podmínky pro soudy o "kráse a ošklivosti". Ústředním motivem třetí části je problematika Sókratovy práce a jeho kritika jakožto ničitele tragédie. Vyjadřuje se zde rozhořčení nad úpadkem člověka jako takového, jenž se obává naplno využít své schopnosti a z pohodlnosti své osobní potřeby ztotožní s potřebami "veřejnosti". Čtvrtá část pojednává o inspiraci pro Nietzschovu ranou tvorbu - totiž o filosofii Arthura Schopenhauera, kterou tvoří především koncepce světa jako vůle a představy, v níž Nietzsche hledal inspiraci podstatnou část svého profesního života. Především však tato koncepce ovlivnila zásadním způsobem Nietzschův vztah k tragickému umění.
Anotace v angličtině
This work is aimed at clarifying the complicated concept of art and its role in the philosophy of Friedrich Nietzsche. The central theme is an ancient tragedy, which is not still deficient a Dionysian element. Nietzsche, through criticism of the stereotype of classical philology, tries to show the way for restitution of culture and education, which according to him is not directed towards fruitful, but appeard in all directions declined. The cause of this state sees the extinguishment a fundament of tragedy, a Dionys's cult. Roots, from which emerged this negative phenomenon, Nietzsche sees in the activities of Socrates, who, according to him directly responsible for the victory Apollo's cult over Dionys's cult. The work is with regard to the structure of the present problems of art divided into four parts, each of which alone shows the different times, which directly corresponds to the development of Nietzsche's work in the fields of art and they are also interconnected element criticality and Greek symbolism. The first part deals with the renewal of culture and education, in which the artist figure compares with the figure of the philosopher. Through this comparison as an expression of the problem of contenporary society, which lies in the cultural decline. Nietzsche's philological analysis to find solutions to the activities connected with the educational element. The second part deals with the importance of music and are here to fundamental of Greek mythology, and express here are essential conditions for the courts of "beauty and ugliness". The central theme of the third part is the problem of Socrates' work and his criticism of tragedy as a destroyer. Here expresses outrage at the decline of human as well as who is afraid to fully use their abilities and the convenience of their personal needs identify with the needs of "the public". The fourth part discusses the inspiration for the early work of Nietzsche - the philosophy of Arthur Schopenhauer, which consists mainly of the concept of the world as the will and vision, in which Nietzsche sought inspiration for a substantial part of his professional life. Above all, this concept is influenced substantially Nietzsche's relationship to tragic art.
Ústředním motivem této práce je analýza pojmu umění, jeho významu a dosahu ve filosofii Friedricha Nietzscheho a jeho role v procesu obnovy kultury a vzdělanosti. V návaznosti na ústřední motiv je zcela základním objasnění úlohy klíčových pojmů "dionýství" a "apollinství" v Nietzschově tvorbě, k čemuž napomáhá rozbor Nietzschovy filosofické prvotiny "Zrození tragédie", která pro dané téma představuje zásadní dílo. Další součástí práce je Nietzschovo vykreslení Sókrata jakožto ničitele tragédie (a tedy i pravých kulturních hodnot) a jeho kritika. Pro správné pochopení Nietzschových stanovisek je v neposlední řadě nezbytné se v této práci zabývat také filosofií myslitele Arthura Schopenhauera, převážně jeho pojetím světa jako vůle, neboť Nietzsche v Schopenhauerově díle (v období podstatném pro tuto práci) nacházel značný zdroj inspirace pro vytváření svých konceptů.
Zásady pro vypracování
Ústředním motivem této práce je analýza pojmu umění, jeho významu a dosahu ve filosofii Friedricha Nietzscheho a jeho role v procesu obnovy kultury a vzdělanosti. V návaznosti na ústřední motiv je zcela základním objasnění úlohy klíčových pojmů "dionýství" a "apollinství" v Nietzschově tvorbě, k čemuž napomáhá rozbor Nietzschovy filosofické prvotiny "Zrození tragédie", která pro dané téma představuje zásadní dílo. Další součástí práce je Nietzschovo vykreslení Sókrata jakožto ničitele tragédie (a tedy i pravých kulturních hodnot) a jeho kritika. Pro správné pochopení Nietzschových stanovisek je v neposlední řadě nezbytné se v této práci zabývat také filosofií myslitele Arthura Schopenhauera, převážně jeho pojetím světa jako vůle, neboť Nietzsche v Schopenhauerově díle (v období podstatném pro tuto práci) nacházel značný zdroj inspirace pro vytváření svých konceptů.
Seznam doporučené literatury
Nietzsche, F. Zrození tragédie. 1. vyd. Praha: Vyšehrad, 2008.
Nietzsche, F. O životě a umění. 1. vyd. Olomouc: Votobia, 1995.
Nietzsche, F. Nečasové úvahy. 1. vyd. Praha: Oikoymenh, 2005.
Nietzsche, F. My filologové. 1. vyd. Praha: Oikoymenh, 2005.
Kouba, P. Nietzsche. 2. vyd. Praha: Oikoymenh, 2006.
Hrbek, M. Smrt boha v Nietzschově filosofii. 1. vyd. Praha: Academia, 1997.
Seznam doporučené literatury
Nietzsche, F. Zrození tragédie. 1. vyd. Praha: Vyšehrad, 2008.
Nietzsche, F. O životě a umění. 1. vyd. Olomouc: Votobia, 1995.
Nietzsche, F. Nečasové úvahy. 1. vyd. Praha: Oikoymenh, 2005.
Nietzsche, F. My filologové. 1. vyd. Praha: Oikoymenh, 2005.
Kouba, P. Nietzsche. 2. vyd. Praha: Oikoymenh, 2006.
Hrbek, M. Smrt boha v Nietzschově filosofii. 1. vyd. Praha: Academia, 1997.